‫• זיהוי: אלסקה (Alaska) - ‏2018 •‫ ‫• מקור הכתוביות: DownRev) DVD) •‫ ‫• תזמון: DVD ‏01:27:21 •‫
‫• הכתוביות הוכנו ע"י UniHebSubs •‫ ‫• צפייה מהנה •‫
‫מה הוא אומר שם?
‫מה?
‫הוא ממלמל לעצמו. ‫מה הוא אומר שם?
‫די, תכבה את הטלוויזיה, ‫אנחנו צריכים ללכת.
‫יפה שלי, תכבה את הטלוויזיה.
‫מצטופפים בכל אזור שאפשר לגור בו.
‫הנופים מדברים בעד עצמם.
‫אני גיהצתי לך את החולצה, לולק.
‫לולק?
‫לולק, איפה אתה? לולק?
‫בוא, בוא, בוא כבר. בוא.
‫בוא. בוא נצא. בוא.
‫תביא את ה...
‫שב, אני הולכת להביא מכנסיים.
‫איזה תחת...
‫לא, לא, לאן את הולכת? ‫-אני צריכה...
‫לא, לא, לא, לא!
‫צריך ללכת להחליף מכנסיים ‫בשביל קופת חולים,
‫אי אפשר עם המכנסיים האלה.
‫שבר כלי הבעל הזה שלך, מה?
‫מה היו הכדורים האלה ‫על ה... שולחן?
‫איזה כדורים?
‫יש לנו כדורים על השולחן.
‫אם הייתי זוכר...
‫אני חשבתי שאתה ‫כבר רוצה לעזוב אותי.
‫אף אחד מאיתנו לא עוזב.
‫אם נלך, אנחנו נלך ביחד, ‫כמו שאמרנו.
‫אל תוותר.
‫אני לא מוותר עלייך ‫כל כך מהר, מרתה.
‫בשביל מה אני לקחתי ‫בחור כזה צעיר ויפה?
‫צעיר ויפה...
‫אני שכחתי את התיק, ‫אני הולכת לקחת, אתה אל תזוז!
‫תחזיק רגע את התיק. ‫-בשביל מה?
‫אסדר לך את הצווארון, ‫תסתובב אליי.
‫לא, אני לא רוצה. ‫-תסתובב אליי.
‫מה עם הכתף? ‫-איזו כתף?
‫הצילום של הכתף.
‫לא עשיתי. ‫-לא עשית? כן עשית.
‫אני לא זוכר.
‫תיזכר, עשינו צילום של הכתף.
‫הו, טוב מאוד.
‫ככה.
‫לא עשיתי.
‫אתה לא זוכר.
‫לולק, אתה...
‫מה...
‫מה קרה לך?
‫הכול בסדר.
‫בואי, תראי לי.
‫לא, לא. הכול בסדר. ‫-תראי לי רגע את הראש.
‫אוקיי. בואי, בואי.
‫בואי. לאט, לאט, ‫אל תדאגי, יהיה בסדר.
‫הכול בסדר. ‫-כן. בואי. -הכול...
‫נתקדם פה לקיר. ‫-כן. -תהיי איתי. בואי.
‫לאט, לאט, יהיה בסדר. ‫-בסדר.
‫לא קרה כלום. לא קרה כלום.
‫בואי, תשימי את היד ככה, ‫לעצור את הדם. יש לך את ה...
‫איפה הניירות האלה ‫שעטופים ב...
‫איפה התיק שלך?
‫הוא אצלך, נתתי לך במעלית, ‫אתה זרקת את זה.
‫אצלי?
‫הנה הזבל, את רואה?
‫הנה התיק.
‫סליחה, אדוני, ‫רגע, יש לי שאלה, בבקשה,
‫למה אתה כל פעם ‫לוקח לי את הזבל? -די...
‫רגע, לא, אבל הוא כל פעם ‫לוקח לי את הזבל.
‫תודה רבה. די, מספיק עם זה! ‫-די...
‫תעזבי את הזבל, ‫זה זבל לא שלנו,
‫תעזבי אותו! ‫הוא לקח אותו, זה הזבל שלו.
‫בואי. -ביי. יום טוב. ‫-איזה טיפוס!
‫עכשיו אתה מבין ‫למה התיק תמיד מלא?
‫מבין, מבין. שבי בשקט.
‫מזל שאני פה לידך.
‫אחרת איך היית מסתדרת ‫בלעדיי במצב הזה?
‫לאט, לאט.
‫תאסוף את הכול.
‫כן. שבי בשקט.
‫אני יכולה לעזור במשהו?
‫לא, הכול בסדר.
‫טוב. בואי, אני אעזור לך לקום,
‫שלא נפסיד את הרופא.
‫אולי בהזדמנות הזאת ‫הוא גם יציץ לך על הפצע.
‫בואי.
‫חכה, חכה רגע. לא, לא, לא... ‫-מה? -יש לי סחרחורת.
‫נשב עוד קצת. ננוח.
‫אוקיי. בסדר. אין מה למהר.
‫נשב. ‫-נשב עוד קצת.
‫שום דבר לא בוער.
‫מרתה, גיבורה שלי.
‫היא מה זה טובה. ‫איכס.
‫עזוב. אנשים מסתכלים.
‫איי, כואב.
‫אל תצחקי כל כך הרבה. ‫אז לא יכאב לך.
‫איפה כואב לך?
‫לא, לא כואב, ‫רק הראש והיד והכתף.
‫ניסע מפה. זה הזמן שלנו.
‫לאלסקה. דווקא לאלסקה. ‫דווקא. דווקא.
‫לאלסקה דווקא?
‫היי, אימא, זו אני.
‫אני מחוץ לבית של סבא וסבתא ‫ופשוט אף אחד לא פותח,
‫אני קבעתי איתם היום ב-11:00 ‫ו... לא יודעת, הם לא עונים.
‫דפקתי, צלצלתי, הם לא פותחים.
‫בקיצור, אני פוחדת שקרה להם משהו,
‫אז תגיעי לפה. ‫או שאבא יגיע.
‫אבל תמהרי, אני מחוץ לדלת. ביי.
‫נטלי... אורחת יש לנו.
‫היי, פאני, מצטערת על הדפיקות, ‫הם פשוט לא שומעים.
‫ככה אנחנו, הזקנים.
‫גם אם הגג ייפול לנו על הראש, ‫לא נשמע.
‫אבל קבעתי איתם היום ב-11:00, ‫הם יודעים שאני מגיעה.
‫מה, אין לך מפתח?
‫יש לי, אבל אני לא סוחבת אותו איתי.
‫אצלי יש שלהם, להם יש את שלי, ‫אני הולכת להביא.
‫הזיכרון בכל זאת עובד.
‫את צריכה להשגיח יותר ‫על סבתא שלך ולולק שלה,
‫שלא יתעסקו יותר מדי ‫עם השטויות שלהם.
‫איזה שטויות?
‫איזה שטויות את שואלת?
‫כל הדיבורים האלה ‫שכבר קשה לשמוע.
‫אני מאוד מקווה שיום אחד ‫לא נמצא אותם
‫במיטה ביחד בלי רוח חיים. ‫שניהם ביחד.
‫מה? ‫-מה, שמה.
‫רגע, רגע, רגע, ‫מה את מנסה להגיד?
‫מה אני מנסה להגיד?
‫שיש דבר אחד או שניים ‫שאת צריכה ללמוד בחיים,
‫אנשים אוהבים, מתאכזבים, ‫מקנאים וזהו.
‫דברי ברור. אני לא מבינה.
‫הם החליטו ללכת ביחד.
‫מה? ‫-מה שאת שומעת.
‫לאן ללכת? הם בקושי זזים מטר.
‫די. די, תפסיקי. ‫-טוב, זוזי, פאני.
‫נטלי, תירגעי. אם הם הלכו, ‫אז הם בטח יחזרו.
‫הו! המקרר מלא כל טוב, ‫יש אפילו שם עוגת שוקולד.
‫אנשים שמכינים עוגת שוקולד, ‫אז מתוק להם בחיים,
‫אז הם רוצים להיות ביחד. ‫-מה? -טוב להם ביחד.
‫זה משפחה, משפחה. ‫המקרר מלא כל טוב.
‫על מה את מדברת? ‫מה קשור עוגת השוקולד עכשיו?
‫זה קשור, שהם הכינו עוגת שוקולד.
‫כשהם יבואו מאיפה שהם הלכו, ‫אז הם יאכלו עוגת שוקולד,
‫יהיה להם חם בלב.
‫ככה זה אנשים שחיים ביחד.
‫את... תגידי, את, יש לך חבר? ‫את אהבת פעם?
‫את יודעת מה זאת אהבה? ‫-אל תערבי אותי, פאני.
‫בטח שכן, את שייכת למשפחה, ‫אז את יודעת.
‫תגידי לי, יש לך אהבה? ‫לי הייתה אהבה. -פאני...
‫לי הייתה אהבה, ‫אהבה מאוד גדולה,
‫מאוד מאוד מאוד גדולה,
‫אני אהבתי את האיש הזה, ‫אני אוהבת אותו עד היום.
‫הוא הלך והתחתן ‫עם אישה מבוגרת ממנו. כן.
‫ו... ו... וזהו,
‫ואני מחכה לו, אני מחכה לו.
‫אני עדיין אוהבת אותו. ‫אני חושבת עליו.
‫אני כל יום כמעט ‫רואה אותו בדמיון שלי.
‫איזה איש, איזה יופי של איש.
‫וזה מחזיק אותי בחיים.
‫מותר, לא?
‫מה אם הם לא יחזרו?
‫מה אם לא יחזרו? ‫אני חושבת שהם יחזרו.
‫מה יש להם לעשות? תגידי לי.
‫מה יש להם לעשות?
‫הם מחזיקים ידיים ככה אחד לשני ‫והולכים ביחד
‫וחושבים על עוגת השוקולד.
‫הכול בכאילו, ‫שום דבר לא טבעי.
‫הכול מזויף. אנשים מדברים ‫ולא חושבים על מה שהם אומרים,
‫הם סתם משתמשים במילים.
‫יש לי הרגשה לא טובה, ‫אני לא מרגישה טוב.
‫פה כל פרחח יכול לראות אותנו. ‫זוזי קצת, זוזי.
‫נטלי, תירגעי. מה את דואגת?
‫נשתה תה, נרכל. ‫אני מתגעגעת אלייך, נטלי.
‫תודה, פאני. אני אחכה פה.
‫סוף סוף. כמה זמן לוקח לכם להגיע?!
‫מה זאת אומרת? לוקח כמה שלוקח. ‫למה את בחוץ?
‫הגעת לבד? איפה אבא?
‫נו, באמת, ממתי אני יודעת איפה אבא?
‫מה קורה, אה? ‫-סבא וסבתא נעלמו.
‫נו, באמת...
‫פאניצ'קה, מה שלומך?
‫טוב. אני עושה תה, ‫אני עושה גם לכן.
‫עזבי רגע את התה, פאני, ‫תספרי לאימא מה שסיפרת לי.
‫מה סיפרתי? לא סיפרתי כלום.
‫נו, ספרי לה כבר, זה חשוב.
‫קודם תה.
‫טוב, שתינו, ‫את יכולה לספר לה עכשיו?
‫תודה. -פאני?
‫את יכולה לספר לאימא מה שסיפרת לי?
‫מה סיפרתי?
‫-סיפרת לה משהו, לא?
‫על סבא וסבתא, ‫כשהיינו בדירה שלהם.
‫היינו בדירה, כן.
‫כן. וסיפרת לי שהם תכננו משהו.
‫מי?
‫את סיפרת לה משהו, ‫אמרת שזה בסוד,
‫היא הזעיקה אותי. מה קרה? ‫-אני לא סיפרתי...
‫אני לא אמרתי לה ‫שום דבר בסוד.
‫פאני.
‫אמרתי לך משהו בסוד? בתוך האוזן?
‫סוד של סבא וסבתא, את סיפרת לי.
‫שמה? ‫-שהם מתכננים למות.
‫מה?!
‫אני הזכרתי את המילה "למות"?
‫אז איפה הם?
‫אני לא יודעת איפה הם, ‫אבל אין דבר כזה למות.
‫נו, מה יהיה?
‫כמה זמן צריך לחכות לדבר הזה?
‫נו כבר, עד שזה...
‫מה זה? איך הגעתם לפה? ‫מה קרה לך?
‫מתי באת לפה? איך...
‫מה זאת אומרת? איפה הייתם?
‫נו, נו, תיכנסו כבר. ‫בשביל מה לדבר כל כך הרבה?
‫כלום, כלום, כלום. ‫-תלחצי.
‫תראי לי... וואו, וואו, וואו. ‫-מספיק, מספיק, תעזבי אותה.
‫כמה דם, אלוהים. ‫-למה את מכניסה אותה להיסטריה?
‫הופה.
‫נו, באמת, עכשיו... ‫-לא לדפוק.
‫בעדינות ללחוץ אחד אחד, ‫סתם עכשיו... תראה מה אתה עושה.
‫או.
‫דוקטור, אני מבקש ממך, ‫אל תוסיף לנו בעיות,
‫לא חסר לנו בעיות משלנו.
‫החתך הזה דורש חיטוי, ‫אולי תפירה אם הוא עמוק.
‫שלא יזדהם, חס וחלילה.
‫למה חס וחלילה? שיזדהם.
‫לולק!
‫היא צריכה... ‫שתיזהרי בפעם הבאה.
‫אם אתה היית מתחיל לדבר איתי קודם ‫על היד שלי,
‫לא היינו מבזבזים כל כך הרבה זמן
‫במקום להתווכח עם אשתי.
‫די, לולק, אתה מפריע ‫לרופא להתרכז. נו, באמת.
‫אז ככה, היד או הזרוע, ‫הזרוע, היד,
‫היא הפכה להיות כל כך חלשה... ‫-אני מצטערת.
‫שאני מתקשה לעשות אפילו...
‫עד לפה, לא יותר.
‫לפני כמה חודשים, מה זה היה, ‫שלושה, ארבעה חודשים,
‫העליתי את היד בקלות, ‫ככה, מעל הראש.
‫סבא, אם אתה לא יכול ‫להרים את היד,
‫איך בדיוק הרמת אותה עכשיו ככה?
‫כשאת תגיעי לגילי
‫את תביני איך יכולתי ‫להרים אותה ככה.
‫בכוח הרצון, גברתי הצעירה.
‫בכוח הרצון.
‫פאני, הילדות כאן. ‫הכול בסדר, את יכולה ללכת.
‫פאני, תודה.
‫בשבוע שעבר אמרת שאנחנו משפחה.
‫יושבת לה מסכנה בדירה ריקה. ‫-מי?
‫פאני, מתוקה שלי, פאני.
‫תגיד, סבא, ככה... בינינו,
‫מה, היה ביניכם איזה... ‫סטוץ או משהו כזה?
‫מה זה סטוץ?
‫נו...
‫מה, אתה לא יודע מה זה סטוץ?
‫לא.
‫זה שכאילו, אתה יודע, ‫בין בחור ובחורה
‫שהם ביחד, אבל... חד-פעמי.
‫או כמה פעמים, אבל לא משהו קבוע.
‫נטלי, מתוקה שלי,
‫הייתה לי אהבה גדולה,
‫אהבת אמת.
‫הייתה לך כבר פעם אהבת אמת?
‫הייתה לך כבר?
‫יהיה לך.
‫אל תדאגי, יהיה לך.
‫מפריע לך? ‫-לא.
‫אז בואי, קחי. רוצה קצת?
‫את יודעת שאני לא מעשנת. ‫-שכחתי.
‫טוב, את יודעת מה? ‫קחי, אני נכנסת. קחי.
‫מה אני אעשה עם זה? ‫-תכבי את זה איפשהו.
‫היי. -נטלי.
‫את יותר נחמדה מסבתא שלך.
‫קודם הרגשתי לא טוב.
‫הייתה לי ירידה בלחץ הדם.
‫ואז צריך לזוז,
‫להתנועע, העיקר לא לשבת,
‫אבל סבא וסבתא שלך חושבים אחרת,
‫הם חושבים שיותר טוב ‫לשכב באדמה
‫ושהעכברים והתולעים יאכלו אותם.
‫ככה זה בדמוקרטיה, ‫כל אחד והמחשבות שלו.
‫מה יש לך? פאני?
‫הרופא הלך? את לא נכנסת, מתוקה?
‫אני לא מרגישה כל כך טוב, ‫הראש קצת...
‫אם לא תספרי סיפורי מעשיות לילדים, ‫אז אולי תרגישי יותר טוב.
‫איזה סיפורים על הראש שלך?
‫את יודעת בדיוק יפה ‫על מה שאני מדברת.
‫נטלי עוד ילדה קטנה
‫והיא לא צריכה את כל הצרות האלה ‫על הראש.
‫נטלי, כשאת נכנסת תנעלי.
‫תעזרי לי להיכנס לדירה. ‫-אני אעזור לך.
‫מה יש לך? פאני?
‫פאני?
‫אימא! אימא!
‫פאני?
‫אימא, בואי!
‫פאני?
‫תישאר. תישאר כאן. ‫-מה קרה, פאני התעלפה?
‫לא קרה כלום, שום דבר לא...
‫תיכנס, תשכב לנוח.
‫תשכב, תשכב... ‫-תגידי לי מה קרה.
‫תשכב, תיכנס, זאת לא הצגה.
‫זאת לא הצגה.
‫מה זה?
‫תירגעי רגע.
‫מה זה הבוקר הזה?
‫אלוהים ישמרני, ‫רק זה היה חסר לי, אני לא מאמינה.
‫רגע להירגע.
‫בדקת דופק? ‫-מה?
‫רגע, פה. נראה לי שזה פה... ‫לא, רגע.
‫את לא רואה שהיא מתה? ‫-אני לא רואה שום דבר.
‫צאי אליו.
‫אלוהים ישמור.
‫בואי. בואי, אנחנו נראה.
‫בואי נראה מה אנחנו עושים.
‫איפה המפתח? הנה, הנה.
‫תחזיקי, מאמי.
‫זהו, זהו.
‫זהו.
‫הזרועות שלה לא יתנתקו, זה בסדר.
‫זהו, תיכנסו. ‫אני מחזיקה את הדלת.
‫איך אני אכנס?
‫תיכנסו, תיכנסו.
‫תיכנסו. יופי.
‫הנה, את רואה כמה שהיא גמישה?
‫אין בכלל בעיות.
‫את יודעת שהיא עושה ‫התעמלות ופילטיס.
‫הופה יופי, יופי, יופי, יופי!
‫הכול מאוד קל ופשוט.
‫זהו... זהו.
‫שזה יראה טבעי. כן. יופי.
‫ממש כמו בחיים המחורבנים האלה ‫עם הצרות שיש.
‫תושיבי אותה. מצוין. את הראש... ‫-אוקיי.
‫את הראש בזהירות.
‫בזהירות, הראש. ‫את הרגליים תסדרי.
‫שהראש לא ייפול. ‫תשימי אותה ככה שזה...
‫יפה מאוד. טבעי מאוד. ‫עכשיו, מותק, תחזרי למעלה.
‫תראי מה עם סבא, תטפלי בסבא. ‫הוא מאוד מאוד נרגש
‫וצריך לטפל בו. תיזהרי.
‫ותשמרי עליו טוב טוב, על סבא. ‫את שומעת?
‫תשגיחי שהכול יהיה בסדר.
‫באמת עזר לך.
‫בריכה, פילטיס, שמילטיס, ‫יוגה, שמוגה,
‫כל הדברים האלה, מאוד עזר לך.
‫לא מצאת חתן.
‫גם הבריאות לא מי יודע מה.
‫לפחות אין לך כאבים.
‫אוקיי, תקשיב.
‫אתה לא מבין מה הולך פה, ‫בית משוגעים,
‫אני רוצה שתגיע לפה, אוקיי?
‫נמאס לי הכול לעשות לבד.
‫כדאי שתגיע. ‫ותענה גם לטלפון, אוקיי?
‫איזה דבר. לא ייאמן. ‫לא ייאמן.
‫אני מקווה ששמעת את ההודעה, אוקיי?
‫תשכב קצת, סבא.
‫תנוח.
‫לעזור לך לשכב?
‫ככה אני נח.
‫מי נח בישיבה?
‫המכנס שלך פתוח.
‫מכנסיים יש רק שניים,
‫לכל רגל מכנס אחד.
‫אז אולי תסגור את הכפתור?
‫מכנסיים פתוחים.
‫יותר קל על הבטן.
‫מה?
‫היא תחזור.
‫אל תדאגי, היא מקבלת ‫הרבה מאוד כסף בשביל זה.
‫מי?
‫העוזרת.
‫העוזרת. מי כבר יכול לקבל כסף?
‫אמרתי לך או לא אמרתי?
‫היא עושה את התפקיד שלה יפה מאוד.
‫בוא, תשכב.
‫שמת לב? היא לבשה ‫את השמלה של מרתה.
‫אני לא הייתי צריך להרשות לה ‫ללבוש את הבגדים של מרתה.
‫עכשיו קצת מאוחר בשביל זה.
‫שלום, שלום, דוד.
‫זה יונתן? אה, טוב.
‫תראה, זה בקשר לסבתא שלך. כן.
‫היא הרגישה לא טוב אתמול,
‫אני מאוד דואגת, ‫היא לא עונה היום.
‫כן, אני ניסיתי, ‫אני גם צלצלתי אליה.
‫לא, היא לא עונה.
‫מה לא? דפקתי, דפקתי בדלת.
‫מה?
‫לא, אין לי מפתח.
‫מה אין לי מפתח? ‫אני, כבר שנים אין לי מפתח.
‫לא, אתם... ‫אתם צריכים לבוא. כן.
‫אתם צריכים לבוא ‫ולראות מה אפשר לעשות איתה. כן.
‫תודה רבה.
‫העוף הזה הוא של פאני, ‫גברתי היקרה, לא שלך!
‫תן לי את השקית.
‫לולק, לך לנוח ‫ואל תקרא לי גברתי.
‫גנבת. את גנבת לפאני את העוף ‫כמו שגנבת למרתה את הבגדים
‫וגם את טבעת הנישואים שלה.
‫אתה יצאת מדעתך היום. ‫-תראי, תראי לכולם את הטבעת.
‫אתה יצאת מדעתך, לולק.
‫תני לי את היד שלך.
‫תביאי לי את היד שלך.
‫את העוף של פאני ‫אני מכיר לפני ולפנים,
‫כמו שאני מכיר ‫גם את השקית הזאת מפלסטיק.
‫תראי לכולם את טבעת הנישואים ‫של מרתה, שגנבת!
‫מאיפה אתה מכיר את העוף של פאני ‫לפני ולפנים?
‫אצל פאני אני מכיר ‫עוד כמה דברים לפני ולפנים,
‫אם גברתי מתעניינת.
‫ועוד אוסיף, זה לא עניין של גברתי
‫ובלעז, אם במקרה ‫את מדברת שפות זרות,
‫זה לא עניינך!
‫לבשל היטב, לנקות את הבית ‫כמו שצריך, זה הביזנס שלך.
‫בשביל זה את מקבלת כסף, ‫ולא מעט כסף.
‫מה את מושכת לי שם במכנסיים? ‫מה את עושה שם?
‫תעזבי לי את המכנסיים!
‫תוריד גם את התחתונים!
‫בשביל מה? יש כאן אנשים.
‫היא בסך הכול מרימה לך ‫את המכנסיים,
‫שלא תעמוד כמו גולם לפני כולם.
‫הנה, נמצאה האבדה.
‫אנחנו נבקש ממך עכשיו ‫להסיר את הטבעת ולהחזיר אותה.
‫לגבי הבגדים עוד נחשוב, ‫אולי נשאיר לך כמה מהבגדים.
‫סבא... ‫-לא את כולם,
‫לזה מרתה לא תסכים בחיים ובצדק!
‫גנבת!
‫סבא, תירגע. ‫-גנבת!
‫תירגע. ‫-לולק, תירגע.
‫גנבת!
‫די, אנחנו נדבר על זה ‫בשקט בישיבה.
‫בוא, תה ונדבר על זה.
‫סבא, תירגע, תירגע. ‫-בוא, נשב ונדבר על זה. -גנבת.
‫תירגע. -ונירגע. ‫-גנבת. גנבת.
‫ששש... תירגע, תירגע. ‫-גנבת.
‫תירגע. די. ‫-גנבת. -תירגע.
‫גנבת.
‫זה פאני נתנה לי את העוף,
‫אנחנו היינו החברות הכי טובות, ‫אנחנו חילקנו הכול בינינו.
‫אנחנו מספיק סבלנו ‫והחלטנו שלעולם לא נסבול יותר
‫ואז חילקנו את הכול ‫ואני לא מוכנה למות ענייה.
‫עכשיו מתגלית האמת, ‫זאת האמת לאמיתה.
‫האמת? אני אגיד לך מה האמת.
‫האמת זה שבגדת בי ‫עם החברה הכי טובה שלי
‫ואני כל החיים, ‫אני ניקיתי לך ורחצתי לך
‫והאכלתי אותך...
‫שה, שה. ‫-שה, שה, שה.
‫זה מה שאני עשיתי כל החיים. ‫מגיע לך ומגיע לה.
‫זאת אבן יקרה, את רואה?
‫אני קניתי אותה, אני יודע.
‫הצמיד הזה, זה, פה רימו אותי.
‫זה לא שווה כלום, זה פושט.
‫את רואה?
‫זאתי פושטית.
‫עם החברה הכי טובה שלי.
‫את חושבת שאת יכולה ‫להשתלט כאן על ה...
‫איך קוראים לזה? ה...
‫איפה שגרים. ‫-נו?
‫את יכולה... תעזרי לי כבר!
‫דירה. דירה. ‫-דירה. דירה.
‫אתם רואים מה קורה כאן? ‫-לא, לא, זה בסדר, לולק.
‫אתם רואים למה אני מתכוון? ‫-תסתכל עליי רגע. -אתם רואים?
‫תסתכל עליי רגע, תסתכל.
‫אתה יודע מי אני? ‫-מה?
‫לא, לא. אני יודעת מה אני עושה, ‫מאמי, תירגעי, יהיה בסדר.
‫אני רוצה... תסתכל.
‫יהיה בסדר.
‫בוא, לולק, תסתכל עליי. ‫-יהיה בסדר.
‫מי אני?
‫איזו מין שאלה זאת? ‫בוודאי שאני יודע מי את. -כן?
‫אז איך קוראים לי? ‫איך קוראים לי?
‫למה את עושה את זה? ‫-זה בסדר, מאמי. -זה בסדר.
‫אני יודעת מה אני עושה. ‫-זה בסדר, זה בסדר.
‫תסתכל עליי. ‫-את רוצה לבלבל אותי?
‫איזה מין ש... ‫את רוצה לבלבל...
‫מה, את משתפת איתה פעולה?
‫לא. ‫-אז למה את שואלת...
‫אני רוצה ש... ‫-אני יודע.
‫-כן? -יש כאן שוד לאור היום, ‫זה עניין למשטרה.
‫זה שוד לאור היום! ‫-תירגעו, תירגעו. -לולק, רגע, שקט.
‫אז תגיד לי... ‫-איזו מין שאלה זאת?
‫תגיד לי רגע... ‫-למה היא שואלת אותי?
‫כי אני רוצה לדעת. ‫אתה יודע איך קוראים לי?
‫אימא, לולק, תפתחו את הדלת!
‫תגיד, יופי, סוף כל סוף הגעת. ‫שלום.
‫את תיזהרי, תיזהרי ממני ‫עם השטויות שלך.
‫מה אתה אדום כל כך, ‫אתה מאוהב בי או משהו?
‫את מוכנה עכשיו להיזהר ממני?
‫זה ממש יום לא טוב, ‫תעזבי אותי בשקט.
‫מה לא טוב? מה קרה?
‫למה אתם לא מתקשרים?
‫מה? למה אתה לא עונה לטלפון, ‫אה? תגיד.
‫יושבים פה שני זקנים חולים, ‫לא שומעים ממטר, לא רואים,
‫בקושי מבינים מה הולך עם עצמם,
‫זה הרי לא יכול להימשך ככה, ‫אני הרי חייב לעשות משהו,
‫אני הרי לא יכול ‫לדפוק את השבת שלי
‫כל פעם, כל פעם מחדש ‫בשביל להגיע הנה להציל אתכם!
‫מה אתן עושות?
‫מה את עושה?
‫נטלי, מה קרה? ‫אתן החלטתן לשגע אותי. מה קורה?
‫תרים רגע את הרגליים, אבא. ‫-אבל למה? -תרים רגע.
‫איך נפלנו, אה, דוד?
‫רמאים ושקרנים כל המשפחה הזאת.
‫גבינה צהובה, וואו, המון.
‫גאודה? ‫-כן. -כן?
‫טעים.
‫זו הגבינה שאתה אוהב, אבא?
‫לא. עכשיו... לא, לא, ‫עכשיו ברצינות, אל תצחקו.
‫סליחה. לא, עכשיו אני רציני, ‫תגידו לי בדיוק מה קרה,
‫מה כל האווירה המסתורית ‫שהייתה קודם?
‫אוקיי, דבר עם לולק, ‫הוא יספר לך הכול.
‫נכון, אימא צודקת
‫ובכללי, אתה יודע, ‫זה טוב לדבר עם אנשים,
‫לשמוע מדי פעם ‫מה הם חושבים על כל מיני דברים.
‫נטלי, אני לא הפסקתי אף פעם לדבר איתך, ‫אני תמיד מדבר איתך
‫וזה כל הסיפור. נו, בחייך, נו, מה. ‫-בטח, בטח. -מה?
‫מה זה החוצפה הזאת? ‫מה זה הדבר הזה?
‫מי דופק ככה בצהריים? ‫אני אראה לכם מי זה.
‫הלו, סליחה...
‫אימא!
‫זה בסדר, הוא יודע להסתדר.
‫רמי יודע להסתדר?
‫כן, מאז שהוא היה ילד ‫הוא ידע להסתדר.
‫תמיד. הוא גם דיבר ‫יפה מאוד אל אנשים.
‫די כבר. -הוא דיבר, ‫תמיד יפה מאוד הוא דיבר אל אנשים.
‫אתה חונק אותי! ‫-הוא לא חונק. לא, אף אחד לא חונק.
‫די, נו, מרתה, חונקים את הבן שלך. ‫תני לפתוח. נו באמת!
‫אף אחד לא חונק. ‫זו מדינת חוק, לא?
‫באמת, זוזו.
‫תיכנסו, תיכנסו פנימה. ‫הוא מאיים, סתם הוא מאיים. -מרתה!
‫הוא ירגיע אותם.
‫מה זה? ‫-תגיד, אתה השתגעת?
‫דוד, שמור על הדלת, ‫שאף אחד לא ייכנס.
‫סליחה...
‫דוד, תוריד אותה ממני!
‫תעזוב אותו! תעזוב אותו!
‫תעזוב אותו כבר, די!
‫שבו! -סליחה. ‫-שב!
‫שבו. ‫-שקט, לא קרה כלום.
‫דוד, אף אחד לא נכנס, אה? שבו.
‫שקט! שב.
‫שבו. עכשיו כולם להיות בשקט.
‫שב! שתוק!
‫עכשיו תגיד לאימא שלך ‫בטוב, רגוע,
‫תבקש ממנה להחזיר לי את התכשיטים
‫שהיא לקחה מהעוף ‫שהיה בפלסטיק הכחול.
‫טוב, אני מתקשרת למשטרה, ‫זה מוגזם כבר.
‫שום משטרה, השתגעת, את יודעת ‫מה שהמשטרה תעשה כאן? איזה בלגן?
‫את יודעת מה שמשטרה ‫עושה בבית?
‫חוץ מזה, יש לנו פה ‫את כל האוכל,
‫המשטרה תחסל לנו את הכול.
‫בדיוק, אף אחד ‫לא מתקשר לשום משטרה,
‫אנחנו נדבר בשקט, ר...
‫הנכד שלי פאני אורח לשבת. ‫-תזיז ממני את המקל.
‫תזיז את המק... ‫תזיז את המקל הזה.
‫תזיז כבר את המטאטא ממני!
‫תן לי בבקשה את המקל.
‫טוב, אתם מתנהגים פה ‫כאילו שזה הבית שלכם.
‫מי הזמין אותם לשבת?
‫תחנך אותו, תראה לו דרך ארץ.
‫מי הזמין אותם לשבת? ‫מישהו הזמין אותם לשבת?
‫אני מבקש ממך ומהחבר שלך ‫עכשיו לקום ולצאת.
‫עכשיו אני מבקש מכם לקום ולצאת,
‫זה... זה לא יכול להמשך ככה.
‫אתה יודע מה? ‫אתה צודק, רעיון טוב.
‫תלמד אותו דרך ארץ. ‫-בדיוק.
‫תן לו חינוך. ‫-בדיוק.
‫קומו שתיכן, קומו, קומו, קומו. ‫תן לו חינוך. -קומו מהר!
‫תעברו צד. לעבור צד.
‫הכול רגוע. שום אלימות.
‫עכשיו אני פונה אלייך, מרתה, ‫פעם אחרונה,
‫בטובות, אני מבקש ממך, ‫תגידי לי,
‫מה עשית עם התכשיטים ‫שהיו בתוך העוף בפלסטיק הכחול?
‫מה? ‫-מה? איזה תכשיטים?
‫מה יהיה עם התכשיטים? ‫איזה תכשיטים?
‫אתה יודע שאני זוכר אותך ‫מאז שהיית כזה קטנצ'יק?
‫אני לקחתי אותך פעם לגן,
‫אני זוכר, חצינו יחד את הכביש.
‫היית ילד חמוד. ‫אני זוכר את הגננת שלך.
‫איזה ילד...
‫נו, ביקרת? נכנסת לפאני? ‫מה שלומה?
‫מה שלום פאני? ‫תגיד לי, אתה לא מתבייש?
‫סליחה, מה הולך כאן? ‫לא, לא, ברצינות, אני רוצה לדעת!
‫בבית אבות זה לא היה קורה!
‫זה פשוט הפקרות, מה שקורה כאן, ‫נטלי, הפקרות גדולה מאוד.
‫תגיד לי, אתה לא מתבייש?
‫אתה רוצה לשלוח את אימא שלך ‫לבית אבות?
‫דבר כזה לא יכול לקרות בבית אבות!
‫אני שומע נכון?
‫אתה רוצה לזרוק ‫את אימא שלך לכלבים?
‫יפה, יפה...
‫לולק, למה אתה מדבר ככה? ‫אולי פעם אחת תקשיב לאימא?
‫אפילו כבר היא הגיעה למסקנה ‫שיותר טוב בשבילכם בית אבות.
‫אתם מקבלים שם דירה ‫שאולי טיפ טיפה יותר קטנה,
‫אבל מצד שני זאת דירה ‫שמסודרת יפה,
‫היא ממש נראית יפה, ‫מאוד מודרני.
‫דירה? חדר. ‫-זאת דירה! -חדר.
‫זה חדר שכמו דירה ‫ויש שם גם מטבחון.
‫מטבחון? יש שם מטבחון?
‫יש שם ברז?
‫ברור שיש ברז!
‫מזהב?
‫די, די, די, די. מספיק.
‫למה את כל הזמן ‫מתעסקת לי עם ה... -הבטן שלך.
‫אז הבטן שלי יוצאת. ‫נו, מה את רוצה,
‫שהבטן שלי לא תצא?
‫תפסיק. אתה לא צריך ככה ‫ליד כולם.
‫כן, נו, אבל... זה בטן.
‫משוגעים. בית משוגעים ‫כל המשפחה הזאת.
‫מה זה?
‫סליחה? -מה? ‫-אין כלום פה.
‫אל תיגעי בי.
‫סליחה, סליחה, סליחה. ‫-זוזי, זוזי!
‫בבקשה. בבקשה.
‫זוזו. תזיזו.
‫יפה. משחטת עופות פתחת פה.
‫הזמנו אותו לצהריים?
‫לא, לא צריך. שיחפש.
‫הוא לא ימצא שום דבר. ‫-זוזו!
‫במילא כשאתה מצלצל למשטרה, ‫מגיע אמבולנס.
‫לולק, תעזוב אותו. ‫עזוב, לולק.
‫אני רוצה עכשיו ‫להגיד לך משהו ברצינות.
‫אתה לא מבין ‫איזה אנשים נחמדים יש שם
‫ויש שם גם קונצרטים שלא ראית ‫ולא שמעת הרבה מאוד זמן וסרטים.
‫ואני אומר לך, אתם תהיו שם ‫ותיהנו שם הרבה מאוד שנים.
‫נהנים הרבה שנים, ‫מה יש לנו למהר?
‫בית אבות לא בורח, תאמין לי,
‫גם האנשים הנחמדים שם לא בורחים.
‫אף אחד... אתה שמעת ‫על מישהו שברח מבית אבות?
‫אולי בתוך ארון,
‫אבל על רגליים בריאות ‫אף אחד לא ברח משם. תאמין לי.
‫טוב, בואו, הולכים אלינו. בואו. ‫-מה יש למהר?
‫יאללה, דוד, דוד, ‫תאסוף אותם, קדימה!
‫נו, נו, נו! נו!
‫נו, דוד, תביא אותם.
‫אימא, מה אנחנו עושים כאן, אימא?
‫כלום.
‫אבל זה לא משנה את הפרינציפ. ‫את גנבת.
‫את כל החיים שלך גנבת ממנה,
‫זה פאני בעצמה סיפרה לי ‫לא פעם אחת, הרבה פעמים.
‫דוד, מה זה?
‫מה זה?
‫זה היה משהו כזה.
‫בערך.
‫לולק.
‫לולק, תן לה לנוח.
‫בוא, ניתן לה לנוח, בוא.
‫בוא, בוא. ניתן לה לנוח. בוא.
‫בוא, בוא.
‫תראי איך הן מסתכלות עליי.
‫הכול בסדר, סבא. ‫-מה הן רוצות?
‫לולק...
‫איפה שמת את העוף?
‫איזה עוף על הראש שלך?
‫העוף, העוף שנשאר אצלך ‫כשאנחנו יצאנו, הלכנו.
‫אם הלכת, למה לא נשארת איפה שהלכת?
‫היה יותר טוב לכולנו.
‫היא לוקחת מגהץ ומדברת אליו ‫כמו לטלפון.
‫אני ראיתי, היא לוקחת מגהץ ‫והיא מדברת אליו לתוך המגהץ.
‫אני ראיתי.
‫והאדון, הוא לוקח ‫את התקע של הטלפון
‫ושם באוזן לשמוע קו, אה?
‫את התקע לשמוע קו.
‫יותר טוב שתעבדי כמו שצריך.
‫לקחה פרוסת לחם מהפריזר.
‫במקום למרוח גבינה ‫היא שמה בכיור מתחת לברז.
‫איזה מזל שמרתה ‫לא הייתה צריכה לראות את זה.
‫לולק,
‫תנסה להיזכר, לאט לאט,
‫איפה שמת את העוף עם התכשיטים.
‫אני יודעת שאתה זוכר.
‫הוא היה פה על השולחן. ‫אתה הוצאת את התכשיטים.
‫אתה זוכר את הטבעת היפה?
‫אתה הראית לי טבעות, ‫אמרת לי איפה קנית, הכול.
‫אתה זוכר. ‫אני יודעת שאתה זוכר, לולק.
‫איזה תכשיטים בראש שלך?
‫סבא, אתה לא זוכר ‫את העוף והתכשיטים
‫שסבתא לקחה מהפריזר של פאני?
‫לא לקחתי, זה פאני נתנה לי.
‫וזה העוף שלי. לגמרי שלי!
‫עכשיו היא רוצה תכשיטים.
‫איזה תכשיטים?
‫איזה תכשיטים יש לנו לתת לך?
‫אין לנו תכשיטים, אין תכשיטים. ‫אין תכשיטים.
‫לפאני יש תכשיטים.
‫בטח שיש לה, ודאי שיש לה.
‫אני יודע שלפאני יש תכשיטים, ‫היא נתנה לי אותם ביד לבדוק אותם.
‫אני לקחתי את התכשיטים של פאני
‫וירדתי לרחוב, נסעתי לרחוב הזה ‫איפה שעומדים האנשים שיעריכו.
‫איפה אבא?
‫רמי? -מה?
‫אני רוצה לדבר איתך. ‫-מה?
‫אני צריך לדבר איתך.
‫בוא בבקשה איתי, ‫אני רוצה לדבר איתך,
‫זה נורא חשוב לי. בוא. בוא.
‫שתי דקות. בוא, חשוב שנדבר.
‫בוא, בוא, בוא. בוא.
‫לא מבין, מה אתה רוצה?
‫זה ייקח כמה... שתי דקות. ‫אני רוצה לדבר איתך. בוא.
‫הוא החזיק לה את היד כמו לתינוקת.
‫לי הוא אף פעם ‫לא החזיק ככה את היד.
‫כמו לתינוקת.
‫איפה אימא שלך?
‫היא בחדר במטבח. ‫-במטבח, אה? -כן.
‫בחדר. -כן. ‫-במטבח.
‫כן. ‫-אתם מסתירים ממני משהו.
‫כולכם, אתם מסתירים ממני משהו.
‫אבל אתה יודע מה? ‫יש לי חדשות בשבילכם,
‫אני את העוזרת הזאת, ‫עוד היום אני מפטר.
‫עוד היום היא עפה מפה.
‫אני רק רוצה להתייעץ איתך.
‫אתה יודע אם אימא שלך ‫שילמה עליה ביטוח לאומי,
‫מס הכנסה, השד יודע מה עוד, ‫אתה יודע?
‫כי לי היא לא מספרת. ‫אצלה הכול נעול, חתום.
‫אתה יודע? מה?
‫אני חושב שקצת מתחיל להיות מאוחר, ‫אולי אתה צריך טיפה לנוח.
‫אימא שלך הזאת ‫סוחבת אחריה קופה של שרצים.
‫היי, את, כמה זמן ‫את עובדת בשבילנו?
‫ארבעים שנה אני עובדת בשבילך.
‫ארבעים שנה?
‫לולק, רק רגע. ‫לולק, שנייה אחת...
‫היא עובדת בשבילנו ארבעים שנה? ‫-לולק...
‫תירגע רגע. ‫-היא משקרת. היא משקרת.
‫ארבעים שנה... בטח שהיא משקרת.
‫או שמרתה לא סיפרה לי,
‫היא יצאה לסידורים ‫ולא אמרה לי כלום.
‫היא לא עדכנה אותי.
‫כרגיל, לא אומרת לי שום דבר.
‫למה היא לא סיפרה לי שום דבר?
‫יש לך רואה חשבון?
‫אני אתייעץ עם רואה חשבון.
‫תן לי מספר טלפון של רואה חשבון. ‫אני אתייעץ עם רואה חשבון.
‫פה הצטברו תשלומים, ‫ביטוח לאומי, מס הכנסה,
‫פיצויים.
‫איך אני אעמוד בזה?
‫הוא החביא את זה בשירותים. ‫-וואו.
‫אוי, אוי, אוי...
‫תרימי, תרימי מהר.
‫מלא מים.
‫יש?
‫בזהירות, בזהירות, בזהירות. ‫-בזהירות.
‫זהו. מצוין.
‫חכי, בואי תעבירי את זה, נייבש. ‫-רגע.
‫עכשיו צריך למצוא מקום ‫איפה להחביא את התכשיטים האלה,
‫אבל לא בבית, ‫אסור להחביא את זה בבית.
‫איפה... ‫-מה הבעיה? יש לנו כספת.
‫רמי יכול לשים את זה ‫בכספת שלנו ואין שום בעיה.
‫דרך אגב, אימא,
‫לולק פיטר את העוזרת.
‫שיפטר. גם אני רוצה להתפטר.
‫היי. תני לי את זה.
‫תני לי את זה עכשיו, מיד.
‫רגע, סבא, רגע, רגע, רגע.
‫תני לי את זה.
‫סבא, תביט עליי, ‫תביט עליי, תביט עליי. -תני לי...
‫תביט עליי, תביט עליי, ‫סבא, סבא, בוא, בוא.
‫בוא, בוא, בוא. אולי נרקוד. ‫בוא נרקוד, בוא נרקוד...
‫זה עוד לא נגמר.
‫קדימה, קדימה.
‫יחסית למה שקורה כאן
‫את ואני, אביבה, ‫ממש ממש חיים בגן עדן.
‫תודה רבה לך. ‫באמת תודה רבה לך.
‫רמי.
‫בוא רגע, ‫אני רוצה לתת לך משהו.
‫רמי, בוא שנייה. נו, בוא.
‫תראה, קח את זה ‫ואני רוצה שתשמור את זה,
‫בסדר? זה חשוב. קח.
‫מה זה? מה זה? מה זה? ‫אבל מה זה? -נו, קח!
‫בוא תראה. תסתכל, קח.
‫אבל מה זה? אני לא יודע...
‫בוא הנה, בוא, שב פה רגע.
‫בוא, אני אראה לך מה זה.
‫שב!
‫לא, לא...
‫אימא. אימא, אימא...
‫מה יש? ‫-תקשיבי, תקשיבי.
‫את מסבכת אותנו סתם.
‫אנחנו נתחיל פה ‫עניינים עם משטרה
‫ו... רשויות החוק ‫ואני לא יודע מה עוד.
‫לא, לא, יקירי, ‫זה, אתה צריך למצוא לזה,
‫אתה גבר, ‫אתה צריך למצוא לזה פתרון.
‫אני לא מוכן.
‫אני סומכת עליך! קח! קח!
‫לא, לא, לא...
‫רמי, קח, תשמור את זה, ‫תחביא את זה באיזה מקום.
‫אני לא... ‫-זאת הירושה שלך, רמי.
‫די, די, די, מרתה, תעזבי,
‫הוא לא רוצה לעזור, ‫שלא יעזור. לא צריך.
‫שמור. שמור. שמור. ‫נו, שמור.
‫בסדר? ‫-לא, אני לא מוכן.
‫שמור על זה.
‫אוטיסט. רק על עצמו הוא חושב.
‫זה בסדר, אני אטפל בזה, ‫את תראי.
‫לא להאמין.
‫אין דבר, שיישאר ככה עם עצמו,
‫ימצא את עצמו יום אחד לבד, ‫שלא יתפלא.
‫לא ייאמן, לא ייאמן.
‫זה יהיה בסדר, מרתה. ‫את תראי.
‫הוא לא רוצה לעזור, שלא יעזור.
‫אני כבר יודעת מה לעשות.
‫חוץ מזה, הזמן יעשה את שלו.
‫לזמן כבר אין זמן ‫לעשות את שלו,
‫לזמן היו הרבה שנים ‫לעשות את שלו.
‫עשרות שנים היו לו, לזמן הזה.
‫ועכשיו, לולק, את יודעת, ‫הוא רוצה שאנחנו...
‫אני לא יכולה להגיד את המילה הזאת.
‫איזו מילה?
‫מרתה. מרתה, דברי איתי.
‫איזו מילה, מרתה?
‫שתתאבדו?
‫הוא... רוצה שבאמצע הלילה ‫אנחנו נפקח את העיניים
‫ונראה את עצמנו מתים במיטה.
‫כן.
‫כמו פאני בשירותים.
‫הוא רוצה שאנחנו נהיה...
‫כמו כלבים ברחוב, ‫כמו חתולים ברחוב.
‫לולק... אני יודעת. ‫אני יודעת מה שלולק תכנן.
‫הוא בכלל לא רצה למות יחד איתי.
‫מה שלולק רצה זה שאני אמות ‫והוא יתחתן עם גברת פאני,
‫המנוולת הזאתי שעוד ברוסיה ‫החליפה בחורים כמו גרביים.
‫זה מה שהוא רצה, ‫להתחתן עם פאני.
‫אימא, את מוכנה להכניס לך לראש? ‫פאני מתה.
‫אימא, היא מתה, איננה, ‫זהו, נגמר, קפוט.
‫זהו, נאדה, זירו.
‫נו, אז פאני מתה. ‫נו, אז מה?
‫אבל זה קורה, זה קורה, ‫תקרא בעיתונים,
‫תראה, אתה יכול לראות בעיתונים ‫שזה קורה.
‫הוא לא מבין שום דבר. ‫לא קורא עיתונים,
‫לא מתעניין בשום דבר.
‫זה מה שאתה.
‫אני לא קורא עיתונים?
‫הלוואי שכולם היו קוראים ‫עיתונים כמוני.
‫ובסוף שבוע גם את עיתון הארץ.
‫את יכולה לקחת לך חופשה, זה בסדר.
‫אנחנו נסתדר לבד, ‫בשביל זה יש משפחה.
‫בסדר? אז צאי לך לחופשה.
‫לא רוצה לשמוע.
‫מה?
‫מה אתה עושה?
‫אביבה, עשי לי טובה, עזבי אותי, ‫תני לראות את המשחק הזה.
‫אני מנסה לראות את המשחק הזה ‫בשקט ואת מטרידה אותי.
‫אתה לא רואה מה קורה פה, תגיד? ‫-לא.
‫קצת, קצת חמלה בגיל הזה. קצת.
‫מה זה המלודרמות...
‫זה לא מלודרמות, זה החיים.
‫אחר כך תאכל את עצמך כל החיים, ‫לא תישן לילות, כמוני.
‫אני לא אתן לך...
‫אתה לא תשלח אותם לבית אבות, ‫אתה תראה.
‫אתה לא תשלח.
‫אני לא אתן לך לעשות ‫מה שאני עשיתי לאימא שלי.
‫לא חשוב, לך. די!
‫מרתה הלכה, עזבה והלכה.
‫אני נשארתי תקוע עם העוזרת ‫שרק גונבת ומפליצה כל הלילה.
‫למה מפליצה?
‫גם במשך היום היא מפליצה.
‫אפילו בארוחה.
‫בכוונה, כדי לקלקל לי את התיאבון.
‫אבל למה?
‫מה כבר יש לה לעשות?
‫אנחנו נהיה חייבים מיליונים,
‫מס הכנסה לא משחקת משחקים.
‫מרתה לא שילמה את כל הניכויים במקור, ‫כל הפיגורים, הקנסות.
‫זה יצטבר, זה יגיע ‫לעשרות, מאות אלפי שקלים.
‫מה יהיה?
‫סבא, אל תדאג, אנחנו נדאג לזה.
‫אני מכירה עורך דין ממש טוב ‫שמתמחה בדיוק בדברים כאלה.
‫ואם היא לא תסכים ללכת?
‫היא לא תסכים ללכת, ‫תמשיך לסחוט מאיתנו כספים,
‫יימח שמה.
‫אתה יודע מה?
‫חשבתי על זה.
‫אם גם ככה העוזרת הזאת גרה איתך
‫ומכבסת לך ומבשלת לך ‫ומנקה וישנה איתך במיטה...
‫והבגדים? היא לקחה הרי בגדים, ‫אל תשכחי את הבגדים.
‫כן, כן, הכול, הכול, הכול,
‫וסבתא עזבה, אתה אומר, ‫והיא לא חוזרת,
‫אז חשבתי...
‫למה שלא תתחתן עם העוזרת?
‫אתה מבין את הרעיון?
‫אם תתחתנו, ‫היא לא תוכל לתבוע פיצויים,
‫היא לא תוכל לתבוע בעצם כלום
‫כי היא כבר לא תהיה העוזרת, ‫היא תהיה אשתך.
‫ואם מרתה תחזור? ‫-היא לא תחזור.
‫קודם כול, היא אמרה לי ושנית...
‫יש לה את העניינים שלה, ‫אתה בעצמך הסברת לי את זה.
‫את ממזרה.
‫תתרכזו, כולם.
‫יש לנו הודעה חשובה להודיע לכם.
‫אנחנו מבקשים שיהיה פה שקט מוחלט.
‫נו, אנחנו בשקט. ‫נו, מה ההודעה?
‫אתם מקשיבים?
‫אוקיי.
‫סבא החליט להתחתן עם העוזרת.
‫כן.
‫נכון, סבא?
‫לולק, תקשיב לי רגע, ‫תקשיב לי טוב,
‫זאת לא העוזרת, ‫זו מרתה אשתך, אשתך מרתה,
‫זאת לא העוזרת.
‫אתה שומע, לולק? ‫אתה מקשיב לי?
‫אני מבינה שעברנו היום יום נורא קשה... ‫-אימא, זה בסדר.
‫כולנו, כולנו מאוד נרגשים ‫כי באמת היה בוקר נוראי.
‫אימא, אל תקלקלי. ‫-פאני מתה ומרתה נפצעה
‫והנכדים שלה, ‫איזו אלימות הייתה פה.
‫אימא, בבקשה, אל תקלקלי. ‫-אבל אני יודעת שאת באה ממקום טוב,
‫אבל את לא יכולה ככה...
‫תראי איך סבתא נעלבת. ‫אי אפשר ככה להתנהג. -אימא...
‫לא, באמת, נטלי, אני מבינה אותך. ‫מאמי, אל תבכי.
‫הוא רוצה להתחתן איתה.
‫אבל זאת אשתו, מרתה. ‫הוא לא יכול להתחתן איתה, אוקיי?
‫די עם המשחקים האלה, באמת. ‫לולק.
‫זה בסדר.
‫זה לא ייאמן, את יודעת,
‫אני רק עכשיו מבינה מה את עוברת, ‫את יודעת, מרתה?
‫אני באמת... אני ממש מעריצה אותך, ‫שתדעי לך.
‫אנחנו נעזור לך וללולק, אל תדאגי.
‫את עכשיו ככה, ‫אבל אל תהיי ככה, תאמיני לי.
‫אני חושבת, יש לי רעיונות.
‫אני מבטיחה לך, ‫אני לא אשאיר אותך לבד, שתדעי לך.
‫טוב, אני צריכה להכין ‫ארוחת ערב. -מה בוער?
‫כשהוא מתעורר ‫המלך צריך ארוחת ערב שתהיה מוכנה.
‫אבל מה זה? זה רק צהריים. ‫-צריכה להיות החביתה...
‫אבל זה צהריים, ‫יש עוד זמן עד הערב, מרתה.
‫הכול צריך להיות מוכן.
‫מה?
‫מה יש לך?
‫מה?
‫אתה מבסוט?
‫נטלי, תקשיבי לי.
‫המשפחה שלנו שם ‫זאת המשפחה שלנו.
‫לטוב ולרע.
‫אלה החיים.
‫לפעמים טוב, ‫לפעמים לא טוב, אבל זה המצב.
‫פה העניינים מסתבכים.
‫את מכירה את ההיסטוריה המשפחתית ‫של הגברת הזאת?
‫לא.
‫הסבא שלה עוד בארגנטינה ‫היה משוגע ידוע.
‫יום אחד הוא התפשט עירום ‫כביום היוולדו
‫מול בניין העירייה בבואנוס איירס.
‫זה התפרסם בכל העיתונים.
‫בעיתונים בארץ?
‫מה פתאום בארץ?
‫עיתונים של כל העולם, ‫זה היה סקנדל גדול.
‫למה הוא עשה את זה?
‫הוא היה חייב להם מס הכנסה ‫ולא רצה לשלם.
‫לא שילם.
‫מה אתה אומר...
‫אתה יודע, זה רעיון לא רע בכלל.
‫אולי גם אתה יכול להשתמש בזה, סבא.
‫נגיד והעוזרת תרצה לתבוע פיצויים,
‫פשוט לא תסכים לשלם.
‫אוי, אתה כמו אפרסק קטן. ‫אני כל כך אוהבת אותך, סבא.
‫התנהגתי שוב כמו טיפש, הא?
‫שום דבר לא חשוב,
‫מה שחשוב עכשיו זה שכולם כאן ‫ומחכים לך לאכול.
‫מה הייתי עושה בלעדייך, אה?
‫היית מתחתן עם מישהי צעירה ויפה ‫ונהנה מהחיים.
‫בואי, תתכופפי, ‫שימי לי פה נשיקה,
‫אחרת אני לא קם מהשולחן.
‫נשיקה במצח יכולה להיות ‫יותר מתוקה מדבש.
‫אנחנו עוד נצא מזה, ‫אנחנו ננצח את כולם.
‫העיקר לא לאבד את הראש.
‫אנחנו ניסע לאלסקה,
‫ניסע באונייה, נעמוד על הסיפון. ‫אני אשען על המעקה,
‫כן.
‫זה מאוד יפה בטלוויזיה. ‫אנחנו ניסע, בטח שניסע.
‫כמו בפריז כשהיינו.
‫אנחנו בפריז לא היינו ביחד, אהוב שלי.
‫אבל זה כבר לא חשוב. ‫מזמן סלחתי לך.
‫אתה חשבת קודם ‫שאני המשרתת, העוזרת
‫ושמרתה ברחה, עזבה אותך.
‫אתה זוכר?
‫לא זוכר בדיוק.
‫המצב שלי לא כל כך טוב, אני...
‫אל תדבר ככה, זה לא עוזר.
‫אני אנוח ואת תשמרי על עצמך.
‫נטלי המתוקה הציעה שאנחנו נתחתן,
‫אני בלאו הכי פה כל היום, אני מנקה ‫ואני מבשלת לך ועושה הכול,
‫אז היא הציעה שאנחנו נתחתן.
‫אוי, זה רעיון נפלא.
‫אנחנו לא נאכזב אותם.
‫מה את אומרת שניסע ביחד?
‫חופשה משפחתית? ‫-כן.
‫לאן בא לך?
‫משהו עם מים. ‫עם אבא גם?
‫נראה לי.
‫נראה לך?
‫לולק רוצה להגיד לכולם משהו.
‫אנחנו רוצים לשנות כמה דברים
‫ולהתחיל את החיים שלנו מחדש
‫עם העוזרת היפה הזאת שלנו.
‫שהייתה מסורה כל כך הרבה שנים ‫למרתה ולי
‫ועזרה לנו ואהבה אותנו ‫ותמכה בנו,
‫והחלטנו להתחתן.
‫הנה, כמו כלה אמיתית. ‫הנה, כלה.
‫איפה את?
‫הרי... -הרי את מקודשת לי ‫כדת משה וישראל.
‫מזל טוב.
‫זה היה נפלא.
‫זה בסדר, זה בסדר, הכול בסדר. ‫-בואו. בואו נחגוג.
‫לחיים!
‫קחי את הכול, קחי.
‫סבתא! ‫-לאט לאט, לאט לאט.
‫לחיי המשפחה הנפלאה הזאת. ‫-לחיים.
‫הופה...
‫אתה תלך כעת לנוח,
‫אתה תניח את הראש על הכר, ‫את הראש היפה שלך על הכר.
‫לך, לך לנוח קצת, לולק.
‫יפה שלי.
‫תנוח.
‫אני רוצה לשבת עליך.
‫ילדה שלי, אני אוהב אותך.
‫מה?
‫אבא. -מה?
‫אבא.
‫מה?
‫תינוקת שלי.
‫זהו.
‫תשכב, תנוח. יופי. תנוח, תנוח.
‫לולק, מה עשית?
‫מרתה, אהובה שלי.
‫תני לי ללכת בשקט, ‫אני כבר ארוז ומוכן.
‫אל תלכי אחריי,
‫את לא צריכה ללכת לשם, לשמיים.
‫את תישארי פה, ‫תסדרי פה את העניינים.
‫הילדים צריכים אותך.
‫אבל יש עוד זמן לרופא.
‫לא, הרופאים...
‫הם רק לוקחים כסף.
‫בין כה וכה שום דבר לא נשאר ממני, ‫רק עור ועצמות,
‫ובראש ערפל וענן.
‫מרתה, אהובה שלי,
‫תני לי עוד פעם ‫את החיוך הזה שלך
‫לפני שאני נרדם.
‫אני אגיד לך מה הבעיה עם לולק,
‫הוא פשוט לא יודע ליהנות מהחיים,
‫בגלל זה הוא לא רוצה ‫ללכת לבית אבות.
‫זה הסיבה היחידה. ‫אני אומר לך, זאת הסיבה היחידה.
‫זאת בעיה.
‫ילד שלי, אני כל כך אוהבת אותך, ‫ילד שלי.
‫רגע, מה קרה? ‫מה קרה, אימא?
‫מה קרה?
‫אני לא יודע.
‫זה בסדר, אני תכף קמה, ‫הכול בסדר.
‫לא יודע, לא עשיתי כלום. ‫היא פשוט נפלה.
‫בואי.
‫הכול בסדר.